Устань і засяй Єрусалиме, бо зійшло твоє світло, і слава Господня осяяла тебе! (Ісаї 60:1). ДББ 145.3
Кожен, хто отримав Божественну просвіту, повинен освітити шлях тим, хто ще не знає Світла життя… ДББ 145.4
Силу суспільних зв'язків, освячену благодаттю Христа, слід використовувати задля придбання душ для Спасителя. Світ має усвідомити, що ми не поглинуті егоїстичними інтересами, а бажаємо поділитися з іншими нашими благословеннями та привілеями. Нехай люди побачать, що наша релігія не робить нас черствими або суворими. Кожен, хто стверджує, що знайшов Христа, зобов'язаний служити для добра людей, як це робив Ісус. ДББ 145.5
Ми ніколи не повинні справляти на світ фальшивого враження, ніби християни — це похмурі, нещасні люди. Якщо наш погляд зосереджений на Ісусі, ми побачимо милосердного Спасителя та приймемо світло від Його обличчя. Де панує Його Дух, там завжди мир. І там буде радість, бо є спокійна, свята довіра Богові. ДББ 145.6
Христос задоволений Своїми послідовниками, коли вони — звичайні люди — є учасниками Божественної природи. Вони не статуї, а живі люди. Їхні серця, відсвіжені росою Божественної благодаті, відкриваються й розширяються для променів Сонця Праведності. Світло, що зливається на них, вони відображають на інших за допомогою діл, осяяних любов'ю Христа (Бажання віків, c. [152, 153]). ДББ 145.7
Святі й мученики залишили для майбутніх поколінь своє свідоцтво віри. Ці живі приклади святості й непідкупної чесності були залишені для того, щоб вселяти мужність у серця тих, хто покликаний сьогодні свідчити про Бога. Вони прийняли благодать та істину не тільки для самих себе, а й щоб через них земля могла отримати пізнання Бога. Чи дав Господь світло Своїм слугам і в цьому поколінні? Якщо так, то воно повинно світити всьому світові (Велика боротьба, c. [459]). ДББ 146.1
Ми маємо бути провідниками, через яких Бог міг би посилати світло і благодать світові… Уся Церква, яка діє як єдине ціле й перебуває в досконалій єдності, повинна бути живою, діяльною місіонерською організацією, керованою Святим Духом (Свідчення для Церкви. Т. 8. С. 46, 47). ДББ 146.2